Invertoarele autonome sunt convertoare destinate alimentării sarcinilor de curent alternativ, plecând de la o sursă de curent continuu.
Ele sunt, în general, monofazate sau trifazate.
În funcţie de aplicaţie, ele pot:
Se disting două mari familii de invertoare autonome:
Un invertor de tensiune este alimentat de la o sursă de curent continuu, având caracter de sursă de tensiune
În cazul invertoarelor în punte, fiecare bornă a sarcinii este conectată la generator prin două elemente semiconductoare: unul permite conectarea la borna "+" a generatorului, celălalt la borna "-". Aceste două elemente semiconductoare formează un braţ al invertorului (figura 6).
|
|
Comandând starea (ON-OFF, în conducţie-blocat) elementelor semiconductoare, se pot impune la bornele sarcinii tensiuni, astfel încât să se obţină una sau mai multe tensiuni alternatine.
Curentul sau curenţii absorbiţi de sarcină depind de tensiunile ce sunt aplicate. Aceşti curenţi, ca şi comenzile elementelor determină curentul absorbit din generator.
Pentru studiul invertoarelor de tensiune, trebuie în primul rând să se precizeze structura, prin determinarea caracteristicilor necesare ale elementelor semiconductoare şi a modului în care ele vor fi comutate dintr-o stare în alta.
Va trebui în continuare să se studieze diferitele posibilităţi de comandă